Tack och lov ....
.... att jag inte skulle ta körkort i Japan!
Eller än värre: i Indien.
lördag 14 december 2013
Så här berättar ni .....
Turtlan: jag skickar julkort med frimärke men det är färre än för några år sedan.
På något sätt är det kul att skriva i ordning dem och sen posta. Lika kul att få sedan... förhoppningsvis för det har också blivit färre.
Men idén att istället skänka julkorts & portopengarna till någon välgörenhet är ju bättre. Den ska jag ta till mig. Till att börja med så blev det varsin julklapp på hos Unicef till familj & nära.
Nu ska jag skriva klart mina julkort årgång 2013.
Dinah: jag skickar julkort varje år. (till de jag har adressen till, Elisabet) Med posten.
De som tänker skicka e-mail eller godjula mig på facebook kan skita i det, för det gör mig bara irriterad.
I många år har jag köpt träd till julkorten eftersom avskogningen är ett stort problem och bara runt Victoriasjön minskar skogarna med 0,7 miljoner hektar per år.
Men i år köpte jag ett gäng förlossningar på Panzisjukhuset i Kongo och skickade till några utvalda. Resten får bara vanliga kort med tomtar och granar.
Och förlossningar passar ju bra i år eftersom Musikhjälpens tema är att alla flickor ska ha rätt att överleva sin graviditet.
http://www.lakartidningen.se/ Aktuellt/Nyheter/2013/08/Tva- miljoner-valdtagna-i-krigets- Kongo/
Ruta Ett: jag har inte skickat julkort på flera år. Förr skickade jag massor men när jag blev sjuk så var det inte en tanke på att skicka julkort. Följaktligen får man inte så många heller, men några är ju alltid trogna och då får jag dåligt samvete.
I år har jag faktiskt broderat små julmotiv, (http://www. tillbakatillrutaettigen. blogspot.se/2013/12/dagens- broderi.html) som
fått pryda mina julkort. Det är ingen massproduktion så det blir bara
några få utvalda som kan tänkas få julkort från mig i år.
Babsan: för andra äret i rad skänker jag julkortspengarna till nåt välgörande ändamål,iår blev det Musikhjälpen.
Mian: Jag ser på din bild att jag skickade julkort förra året.
Men nu fanns det inget bläck i skrivaren.
Det blir miljövänlig distribution via MMS, WhatsApp, mail och Facebook i år ♡
garnlivet sa..., gör som ifjol och skänker en summa till "Läkare utan gränser" och önskar vänner God Jul via sms eller facebook.
Mian: jag skickar mest elektroniska hälsningar, ringer en del och skickar
därför bara ett fåtal julkort numera. Nästa år ska det nog endast bli
MMS, mail och telefonsamtal tror jag. Chattar t.ex hellre en stund med
nån än sänder ett kort.
Eva i Tyresö: jag glädjer mig alltid åt julskrivandet. Först tar jag fram röda aken med tillbehör och listor på tidigare års skrivande.Sedan tar jag itu med amerikabrevet. Vår släkting är ju 90 år och man vet inte. Jag passade i år på att fota och beskriva för henne hur vi fick Amerikalåda av hennes svärmor när jag växte upp. Det var en verklig höjdare för en ganska fattig flicka i Norrköping. Det var underbara ting i den lådan. Nägra har jag kvar och i minnet finns allt.
mossfolk: haha vad jag känner igen varannatårsskickandet :)
Här är julkort
viktiga saker! Jag blir j ä t t e g l a d när de dimper ner i brevlådan.
Till kattdamernas stora förtret har matten sprungit runt med kameran i
flera veckor i jakten på ett bra julkort. Till mattens stora förtret har
kattdamerna varit allt annat än samarbetsvilliga. I slutändan kan vi
konstatera att det är tur att Cosmos är samarbetsvillig...
Nu håller jag som bäst på att skriva adresser på kuverten :)
Nu håller jag som bäst på att skriva adresser på kuverten :)
Ingela i Malå: jag skrev alltid ett julbrev förr om åren till vänner långt bort. Foton och små berättelser om familjens liv från året som gått. De sista åren jag gjorde det var det i digital form i en särskild blogg som jag gav vännerna tillgång till under några veckor i december och januari via sms eller vanligt julkort. Men nu blir det ingetdera.
![]() |
Vykort från pv:s kompis Pelle ..,det var i fjol. |
På något sätt är det kul att skriva i ordning dem och sen posta. Lika kul att få sedan... förhoppningsvis för det har också blivit färre.
Men idén att istället skänka julkorts & portopengarna till någon välgörenhet är ju bättre. Den ska jag ta till mig. Till att börja med så blev det varsin julklapp på hos Unicef till familj & nära.
Nu ska jag skriva klart mina julkort årgång 2013.
Dinah: jag skickar julkort varje år. (till de jag har adressen till, Elisabet) Med posten.
De som tänker skicka e-mail eller godjula mig på facebook kan skita i det, för det gör mig bara irriterad.
I många år har jag köpt träd till julkorten eftersom avskogningen är ett stort problem och bara runt Victoriasjön minskar skogarna med 0,7 miljoner hektar per år.
Men i år köpte jag ett gäng förlossningar på Panzisjukhuset i Kongo och skickade till några utvalda. Resten får bara vanliga kort med tomtar och granar.
Och förlossningar passar ju bra i år eftersom Musikhjälpens tema är att alla flickor ska ha rätt att överleva sin graviditet.
http://www.lakartidningen.se/
Ruta Ett: jag har inte skickat julkort på flera år. Förr skickade jag massor men när jag blev sjuk så var det inte en tanke på att skicka julkort. Följaktligen får man inte så många heller, men några är ju alltid trogna och då får jag dåligt samvete.
I år har jag faktiskt broderat små julmotiv, (http://www.
Babsan: för andra äret i rad skänker jag julkortspengarna till nåt välgörande ändamål,iår blev det Musikhjälpen.
Mian: Jag ser på din bild att jag skickade julkort förra året.
Men nu fanns det inget bläck i skrivaren.
Det blir miljövänlig distribution via MMS, WhatsApp, mail och Facebook i år ♡
![Anonym](http://www.blogger.com/img/blank.gif)
![]() |
Julkort från Sonja och Gösta - i fjol -. |
![]() |
Eva i Tyresö julkortslåda |
Eva i Tyresö: jag glädjer mig alltid åt julskrivandet. Först tar jag fram röda aken med tillbehör och listor på tidigare års skrivande.Sedan tar jag itu med amerikabrevet. Vår släkting är ju 90 år och man vet inte. Jag passade i år på att fota och beskriva för henne hur vi fick Amerikalåda av hennes svärmor när jag växte upp. Det var en verklig höjdare för en ganska fattig flicka i Norrköping. Det var underbara ting i den lådan. Nägra har jag kvar och i minnet finns allt.
Nu håller jag som bäst på att skriva adresser på kuverten :)
Ingela i Malå: jag skrev alltid ett julbrev förr om åren till vänner långt bort. Foton och små berättelser om familjens liv från året som gått. De sista åren jag gjorde det var det i digital form i en särskild blogg som jag gav vännerna tillgång till under några veckor i december och januari via sms eller vanligt julkort. Men nu blir det ingetdera.
Det bästa för Babsan i Uppsala ...
Det bästa denna vecka har varit flera saker.
Det första är att jag drabbats av Leila bakarfeber, minst 10 år sedan sist och allt blev om än inte snygga så ofantligt gott!
Sedan så vaknade pysselfebern också och då blev det ett täcke och kudde till lillfisens julklappsdockvagn.
Känns som en bra och kreativ vecka.
Babsan
Det bästa denna vecka har varit flera saker.
Det första är att jag drabbats av Leila bakarfeber, minst 10 år sedan sist och allt blev om än inte snygga så ofantligt gott!
Sedan så vaknade pysselfebern också och då blev det ett täcke och kudde till lillfisens julklappsdockvagn.
Känns som en bra och kreativ vecka.
Babsan
Och limfläckar på duken ...
En gång i världen gjorde jag alltid egna julkort - klippte och klistrade - och köksbordet i Malå var översållat av fotografier från Extrafilm och där fanns RX-lim, pennor, små klisterhjärtan eller stjärnan och silverpennor och frimärkshäften!
Och så förstås ett A4-ark med alla adresserna.
Och naturligvis missade man någon och så tänkte man att nästa år .., då ska jag verkligen komma ihåg att skicka till honom eller henne och då tänkte den personen förstås ...,"jaha, inget julkort från Malå, då kan man lika så gott låta bli att skriva" och då blev det nån slags varannat-års-skickande.
I år tänker jag verkligen ägna mig åt julkortspyssel, även om det kanske blir i sista minuten.
Och hur gör ni andra ...?
Har ni lust, så får ni gärna berätta.
![]() |
Första julkortet kom igår - från Malå -. Och hjärtat värmdes. |
En gång i världen gjorde jag alltid egna julkort - klippte och klistrade - och köksbordet i Malå var översållat av fotografier från Extrafilm och där fanns RX-lim, pennor, små klisterhjärtan eller stjärnan och silverpennor och frimärkshäften!
Och så förstås ett A4-ark med alla adresserna.
Och naturligvis missade man någon och så tänkte man att nästa år .., då ska jag verkligen komma ihåg att skicka till honom eller henne och då tänkte den personen förstås ...,"jaha, inget julkort från Malå, då kan man lika så gott låta bli att skriva" och då blev det nån slags varannat-års-skickande.
I år tänker jag verkligen ägna mig åt julkortspyssel, även om det kanske blir i sista minuten.
Och hur gör ni andra ...?
Har ni lust, så får ni gärna berätta.
fredag 13 december 2013
Och nu har hon ....
... skrivit ett sånt där inlägg som gör mig alldeles inutivarm.
Hon, forskar-handledar-madamen i Portugal.
... skrivit ett sånt där inlägg som gör mig alldeles inutivarm.
Hon, forskar-handledar-madamen i Portugal.
Runt fikabordet ...
Klockan åtta-noll-noll-piiip var det dags för sedvanligt lussefirande på jobbet.
Det är Lena - äldst i gården - som arrangerar det hela och gör det med den äran!
I år hittade hon inte luciaskjortan, utan tog helt sonika ett gammalt lakan, gjorde en öppning och så här fin blev hon!
Inte nog med det .., hon fixar frukosten också!
Tre olika sorters hembakat bröd bjöd hon på .., risgrynsgröt, kokta ägg .., hemgjord marmelad .., ost .., ja, det var hur gott som helst!
Den här lilla lucian fick följa med också.
En alldeles säregen historia berättades också - om just dockan -, den ska jag berätta om ikväll, när jag frågat Lena och fått alla detaljer.
Till höger skymtar tvillingpappan - tillika schemaläggaren och affärens allt-i-allo: Mattias.
Han är inte fullt lika strålögd om morgnarna numera .., det är lite si och så med nattsömnen hos dom små gossarna, men här är han med och hör när Lena berättar om luciadockan.
Så här fint var det i det lilla köket.
För en gångs skull var bordet befriat från brödprover, trasiga chipspåsar .., chokladaskar från någon leverantör eller julkort från bagerier eller läskfabrikanter.
Ja, det var en trevlig morgon och nu återstår några timmar innan det är dags att börja arbeta på riktigt.
Klockan åtta-noll-noll-piiip var det dags för sedvanligt lussefirande på jobbet.
Det är Lena - äldst i gården - som arrangerar det hela och gör det med den äran!
I år hittade hon inte luciaskjortan, utan tog helt sonika ett gammalt lakan, gjorde en öppning och så här fin blev hon!
Inte nog med det .., hon fixar frukosten också!
Tre olika sorters hembakat bröd bjöd hon på .., risgrynsgröt, kokta ägg .., hemgjord marmelad .., ost .., ja, det var hur gott som helst!
Den här lilla lucian fick följa med också.
En alldeles säregen historia berättades också - om just dockan -, den ska jag berätta om ikväll, när jag frågat Lena och fått alla detaljer.
Till höger skymtar tvillingpappan - tillika schemaläggaren och affärens allt-i-allo: Mattias.
Han är inte fullt lika strålögd om morgnarna numera .., det är lite si och så med nattsömnen hos dom små gossarna, men här är han med och hör när Lena berättar om luciadockan.
Så här fint var det i det lilla köket.
För en gångs skull var bordet befriat från brödprover, trasiga chipspåsar .., chokladaskar från någon leverantör eller julkort från bagerier eller läskfabrikanter.
Ja, det var en trevlig morgon och nu återstår några timmar innan det är dags att börja arbeta på riktigt.
torsdag 12 december 2013
Tjugo minuter tar det ...
... att åka till Falkenberg och om jag inte hade bott här, i Stensjö, så hade jag lätt kunna tänka mig att hamna någonstans på landet i närheten av såväl Falkenberg som Varberg.
Och ja, jag har ju sagt det tusen gånger tidigare, men människorna i Falkenberg är så mycket mer öppna än halmstadborna!
Så här fint lyste aftonsolen på snögubbarna vid stadshuset!
Helt ljuvligt!
Utanför en av de större butikerna stod "gamla FBK:are och sålde julgranar".
"Får jag ta en bild av herrarna, som ju inte tycks alltför åldersstigna ...?" ropade jag.
Jodå, det gick bra.
Och här står en reflexprydd man och försöker spetta upp röret till en skylt som blivit nermejad.
Det hela påminde alldeles väldigt mycket om när tandläkaren spettade och hade sig för att upp min hörntand.
Men nu är jag hemma igen och nu återstår ytterligare tre lediga dagar fram tills vi åker till Sthlm.
Onsdag och nästa fredag och lördag.
Någon stress tänker jag inte anamma .., den får hålla sig borta!
Och hur har ni det?
... att åka till Falkenberg och om jag inte hade bott här, i Stensjö, så hade jag lätt kunna tänka mig att hamna någonstans på landet i närheten av såväl Falkenberg som Varberg.
Och ja, jag har ju sagt det tusen gånger tidigare, men människorna i Falkenberg är så mycket mer öppna än halmstadborna!
Så här fint lyste aftonsolen på snögubbarna vid stadshuset!
Alldeles bedårande är dom - gubbsen -!
Och där finns små kaniner, svampar och ekorrar!
Helt ljuvligt!
Utanför en av de större butikerna stod "gamla FBK:are och sålde julgranar".
"Får jag ta en bild av herrarna, som ju inte tycks alltför åldersstigna ...?" ropade jag.
Jodå, det gick bra.
Och här står en reflexprydd man och försöker spetta upp röret till en skylt som blivit nermejad.
Det hela påminde alldeles väldigt mycket om när tandläkaren spettade och hade sig för att upp min hörntand.
Men nu är jag hemma igen och nu återstår ytterligare tre lediga dagar fram tills vi åker till Sthlm.
Onsdag och nästa fredag och lördag.
Någon stress tänker jag inte anamma .., den får hålla sig borta!
Och hur har ni det?
Det bästa ....
Här är vinsterna: fem underbart vackra julkort med kuvert, skänkta av Monet i Frankrike.
Tänk er själva att styra penseln via munnen eller foten .., det är ju helt fantastiskt!
Tack snälla Monet!
Och Röda Korsets retro-julklappsetiketter från 60-talet!
Sigge sponsrar och hälsar till er alla!
I byrålådan, bland blommiga påslakan, ligger väldoftande lavendelpåsen, sydd av Ann i Göteborg.
Såja .., nu vet ni .., nu är det upp till er att plocka fram det där som värmde hjärtat lite mer än vanligt. Jag vet precis vad mitt bästa är.
Här är vinsterna: fem underbart vackra julkort med kuvert, skänkta av Monet i Frankrike.
Tänk er själva att styra penseln via munnen eller foten .., det är ju helt fantastiskt!
Tack snälla Monet!
Och Röda Korsets retro-julklappsetiketter från 60-talet!
Sigge sponsrar och hälsar till er alla!
I byrålådan, bland blommiga påslakan, ligger väldoftande lavendelpåsen, sydd av Ann i Göteborg.
Såja .., nu vet ni .., nu är det upp till er att plocka fram det där som värmde hjärtat lite mer än vanligt. Jag vet precis vad mitt bästa är.
Dagens fönster ....
Hej!
Fångade några fönster på Karlstad Teater till dig. Fönstren och de de speglar sig i, finns i salongen där man kan ta en fika i pausen.
- Kanske heter det Spegelsalongen?
- Vad vet jag. Fint är det där i alla fall.
Turtlan
Hej!
Fångade några fönster på Karlstad Teater till dig. Fönstren och de de speglar sig i, finns i salongen där man kan ta en fika i pausen.
- Kanske heter det Spegelsalongen?
- Vad vet jag. Fint är det där i alla fall.
Turtlan
onsdag 11 december 2013
En kväll att minnas ...
Klockan 18.00 börjar serveringen av julbordet på Skepparstugan i Steninge och det är pv, Gösta, Sonja och jag själv som kommer dit och där är nästan fullstatt och vid ett långbord intill vårt, där sitter mest bara bekantingar från affären, ja, vid andra bord också.
Så många varma leenden och hejanden tror jag mig inte ha mött under en enda kväll i mitt liv!
Det är som att bada i ett hav av kärlek.
"Men känner du alla ...?" frågar Gösta.
"Ja, jag har bott här i mer än tjugo år och hon känner långt fler än jag gör ..", svarar pv leende.
Det är jobbet förstås - världens bästa jobb - det vill säga, om man tycker om att ha med människor att göra, och känner dem gör man inte .., men man vet vilka dom är, kanske inte till namnet, men känner igen dem i alla fall.
Julbordet är hur fint som helst och jag äter mig - som vanligt - mätt på sill och gravad lax, ja, jag är faktiskt inte det minsta intresserad av kötträtterna och inte av ris á la malta eller köttbullar och prinskorv .., för mig är sillen det absolut bästa!
För pv är det tvärtom.
Han äter inte sill, dricker inte julmust, tycker inte om Janssons, men älskar spjäll och köttbullar, julskinka och ris á la malta.
Julmusten är förresten u n d e r b a r och heter Zeunerts.
Vi sitter kvar en bra stund och småpratar (detta underbara småprat!) .., Gösta på min högra sida och pv och Sonja på andra sidan bordet. Det är mycket prat och hög stämning .., och när vi ska till att betala och åka hem, visar det sig att Gösta redan har varit framme till kassan - vi blir helt enkelt bjudna -!
Tack ni underbara människor - Gösta och Sonja - som alltid är så vänliga och omtänksamma.
Klockan 18.00 börjar serveringen av julbordet på Skepparstugan i Steninge och det är pv, Gösta, Sonja och jag själv som kommer dit och där är nästan fullstatt och vid ett långbord intill vårt, där sitter mest bara bekantingar från affären, ja, vid andra bord också.
Så många varma leenden och hejanden tror jag mig inte ha mött under en enda kväll i mitt liv!
Det är som att bada i ett hav av kärlek.
"Men känner du alla ...?" frågar Gösta.
"Ja, jag har bott här i mer än tjugo år och hon känner långt fler än jag gör ..", svarar pv leende.
Det är jobbet förstås - världens bästa jobb - det vill säga, om man tycker om att ha med människor att göra, och känner dem gör man inte .., men man vet vilka dom är, kanske inte till namnet, men känner igen dem i alla fall.
Julbordet är hur fint som helst och jag äter mig - som vanligt - mätt på sill och gravad lax, ja, jag är faktiskt inte det minsta intresserad av kötträtterna och inte av ris á la malta eller köttbullar och prinskorv .., för mig är sillen det absolut bästa!
För pv är det tvärtom.
Han äter inte sill, dricker inte julmust, tycker inte om Janssons, men älskar spjäll och köttbullar, julskinka och ris á la malta.
Julmusten är förresten u n d e r b a r och heter Zeunerts.
Vi sitter kvar en bra stund och småpratar (detta underbara småprat!) .., Gösta på min högra sida och pv och Sonja på andra sidan bordet. Det är mycket prat och hög stämning .., och när vi ska till att betala och åka hem, visar det sig att Gösta redan har varit framme till kassan - vi blir helt enkelt bjudna -!
Tack ni underbara människor - Gösta och Sonja - som alltid är så vänliga och omtänksamma.
Igårkväll ...
.. när jag kom hem från affären, då var jag så totalt slut på.
Ont - ont-ont.
Men så slog jag mig ner i loppisfåtöljen och följde Nobelbanketten och det var det mest fantastiska i musikväg jag någonsin har varit med om och jag började nästan gråta och jag kände också en sån stolthet över vårt land som kan bjuda på en sån här övermåttan härlig fest med så mycket glädje!
Från 02:07 och tio minuter framåt ....., befann jag mig i himlen.
Och jag tänkte på hur duktiga alla är .., sångerskorna, kören, dirigenten .., dom fina servitörerna som kommer nerför trappan och är så stiliga och klarar av det hela utan att dråsa i golvet .., den som har ordnat med ljussättningen på väggarna .., blomsterarrangemangen .., valet av musik, ja, rubbet!
Nu har jag suttit och tittat på det om igen och tårarna har runnit i en strid ström!
Tänk, vad musik kan åstadkomma!
(Och i samma hall satt vi och såg sonen och hans klasskamrater komma gående nerför samma trappa ..., och tårarna rann då också .., det var när han var klar polis.)
.. när jag kom hem från affären, då var jag så totalt slut på.
Ont - ont-ont.
Men så slog jag mig ner i loppisfåtöljen och följde Nobelbanketten och det var det mest fantastiska i musikväg jag någonsin har varit med om och jag började nästan gråta och jag kände också en sån stolthet över vårt land som kan bjuda på en sån här övermåttan härlig fest med så mycket glädje!
Från 02:07 och tio minuter framåt ....., befann jag mig i himlen.
Och jag tänkte på hur duktiga alla är .., sångerskorna, kören, dirigenten .., dom fina servitörerna som kommer nerför trappan och är så stiliga och klarar av det hela utan att dråsa i golvet .., den som har ordnat med ljussättningen på väggarna .., blomsterarrangemangen .., valet av musik, ja, rubbet!
Nu har jag suttit och tittat på det om igen och tårarna har runnit i en strid ström!
Tänk, vad musik kan åstadkomma!
(Och i samma hall satt vi och såg sonen och hans klasskamrater komma gående nerför samma trappa ..., och tårarna rann då också .., det var när han var klar polis.)
Vad man kan längta efter ....
En av kunderna i affären där jag arbetar, det är en ung tös från Kassel i Tyskland som arbetar som au-pair här i Halland, ja, inte långt härifrån.
Den tösen är så rar och fin .., mjuk och försiktig .., och jag brukar försöka hinna småprata lite med henne, så där när vi möts i kassan. Jag har frågat henne om var hon kommer ifrån, om hon trivs bra i vårt land .., om hon har några syskon (jo, en bror) och om hon ska åka hem nu i jul?
Inte bara för att jag är så förfärligt vetgirig, utan mest kanske för att det kanske inte är så enkelt att komma till ett annat land och ibland känna sig lite ensam och jag minns när AP var i Australien eller när Maria var i England, då hade jag gärna önskat att någon hade småpratat lite med dem, eller helt enkelt sett dem.
Det är nog lika mycket därför.
Jo, åka hem, det ska hon.
Den nittonde december lämnar hon landet Halland, men återvänder efter nyår.
Vad längtar hon efter ...? frågar jag.
Hennes svenska är ännu inte flytande ("men när jag pratar med mina föräldrar, då blandar jag ihop svenska och tyska ord och då skrattar min mamma ....", säger hon) , men hon förklarar att jaaaa, det hon saknar mest är kanske maten.
"Maten ...?" säger jag.
Ja, hon tycker nog att vår mathållning är lite underlig .., så där som falukorv, t.ex, säger hon och smajlar lite förläget.
Och allra mest, förutom familjen, längtar hon efter .., nu ska ni få veta det: en riktig bratwurst!
Det hade jag inte förväntat mig.
Och om jag inte har sagt det tidigare, så säger jag det nu: ååå, vad jag tycker om henne!
![]() |
Vad jag själv saknar ...., den där stunden med en liten Anders och mamma. |
En av kunderna i affären där jag arbetar, det är en ung tös från Kassel i Tyskland som arbetar som au-pair här i Halland, ja, inte långt härifrån.
Den tösen är så rar och fin .., mjuk och försiktig .., och jag brukar försöka hinna småprata lite med henne, så där när vi möts i kassan. Jag har frågat henne om var hon kommer ifrån, om hon trivs bra i vårt land .., om hon har några syskon (jo, en bror) och om hon ska åka hem nu i jul?
Inte bara för att jag är så förfärligt vetgirig, utan mest kanske för att det kanske inte är så enkelt att komma till ett annat land och ibland känna sig lite ensam och jag minns när AP var i Australien eller när Maria var i England, då hade jag gärna önskat att någon hade småpratat lite med dem, eller helt enkelt sett dem.
Det är nog lika mycket därför.
Jo, åka hem, det ska hon.
Den nittonde december lämnar hon landet Halland, men återvänder efter nyår.
Vad längtar hon efter ...? frågar jag.
Hennes svenska är ännu inte flytande ("men när jag pratar med mina föräldrar, då blandar jag ihop svenska och tyska ord och då skrattar min mamma ....", säger hon) , men hon förklarar att jaaaa, det hon saknar mest är kanske maten.
"Maten ...?" säger jag.
Ja, hon tycker nog att vår mathållning är lite underlig .., så där som falukorv, t.ex, säger hon och smajlar lite förläget.
![]() |
Bratwurst och surkål. Lånad bild från Wikipedia. |
Och allra mest, förutom familjen, längtar hon efter .., nu ska ni få veta det: en riktig bratwurst!
Det hade jag inte förväntat mig.
Och om jag inte har sagt det tidigare, så säger jag det nu: ååå, vad jag tycker om henne!
Det som värmde våra hjärtan ...
Nu har ni nästan en hel vecka på er att fånga det där ögonblicket som värmde hjärtat lite extra mycket!
Dragning nästa onsdag den 18:e december.
Ett ark med tio gammaldags julklappsetiketter - från 60-talet -, är förstapriset.
Det är Röda Korset som har givit ut dem och intäkterna går förstås till dem.
Harry sponsrar och etikettterna är underbara och jag känner igen dem från min ungdom!
Den sista underbart väldoftande lavendelpåsen lottas också ut!
Tillverkad av den storartade Ann i Göteborg och det är återigen Sigge som sponsrar och liiite hoppas han att nån som har katt vinner, men så viktig är ju inte jag själv.
Nu är ni varmt välkomna med era bidrag!
Förra veckans vinster postades igår.
Det var chokladpraliner som gick till sportiga jenny ..., det var en rosa gästhandduk i linne till Babsan i Uppsala och en grön lavendelpåse till Ingela i Ystad.
Stort grattis till vinnarna!
Och så är det ju som vanligt .., mejla till bisse151@gmail.com .., så lägger jag in era bidrag allt eftersom.
Nu har ni nästan en hel vecka på er att fånga det där ögonblicket som värmde hjärtat lite extra mycket!
Dragning nästa onsdag den 18:e december.
Ett ark med tio gammaldags julklappsetiketter - från 60-talet -, är förstapriset.
Det är Röda Korset som har givit ut dem och intäkterna går förstås till dem.
Harry sponsrar och etikettterna är underbara och jag känner igen dem från min ungdom!
Den sista underbart väldoftande lavendelpåsen lottas också ut!
Tillverkad av den storartade Ann i Göteborg och det är återigen Sigge som sponsrar och liiite hoppas han att nån som har katt vinner, men så viktig är ju inte jag själv.
Nu är ni varmt välkomna med era bidrag!
Förra veckans vinster postades igår.
Det var chokladpraliner som gick till sportiga jenny ..., det var en rosa gästhandduk i linne till Babsan i Uppsala och en grön lavendelpåse till Ingela i Ystad.
Stort grattis till vinnarna!
Och så är det ju som vanligt .., mejla till bisse151@gmail.com .., så lägger jag in era bidrag allt eftersom.
Tisdagsfönstret ...
Är det alls möjligt att ha en bättre arbetsmiljö än Ulrika i Västmanland?
Jag tvivlar starkt.
Och tack snälla för att du har fönsterhåven med dig!
Är det alls möjligt att ha en bättre arbetsmiljö än Ulrika i Västmanland?
Jag tvivlar starkt.
Och tack snälla för att du har fönsterhåven med dig!
måndag 9 december 2013
Det man minns ...
"Maken X avled i maj i år.
De kunde bo kvar i huset livet ut tack vare barn, grannar och inte minst en kompetent och varmhjärtad hemtjänst.
Efter sig lämnar de framför allt tacksamhet, men även ett välskött linneförråd och en myckenhet av djupfryst äppelmos."
Barnen
// Från hemtidningens sida över nyligen avlidna.
Och jag tänker på hur olika det är med vad man kommer ihåg.
Och vad som sätter avtryck.
Alldeles varm i hjärtat blir jag av all djupfryst äppelmos.
"Maken X avled i maj i år.
De kunde bo kvar i huset livet ut tack vare barn, grannar och inte minst en kompetent och varmhjärtad hemtjänst.
Efter sig lämnar de framför allt tacksamhet, men även ett välskött linneförråd och en myckenhet av djupfryst äppelmos."
Barnen
// Från hemtidningens sida över nyligen avlidna.
Och jag tänker på hur olika det är med vad man kommer ihåg.
Och vad som sätter avtryck.
Alldeles varm i hjärtat blir jag av all djupfryst äppelmos.
Det bästa för ellem i Skellefteå ...
Hej!
Vid minnesstunden fick jag träffa kusiner och kusinbarn och en kusin hade jag inte träffat på 15 år. Efteråt följde jag en kusin och hans fru hem till byn där vi brukar vara på somrarna. Där sov jag över och blev bjuden på en delikat älggryta mm.
Tyvärr var det inte väder som inbjöd till så mycket utevistelse, pga storm och vågrätt snöfall men en liten promenad blev det i alla fall. Då fångade jag ett gammalt fönster i uthuset vid mammas föräldrahem. De andra två fönstren är från båten och från hotellet jag sov på fredag natt. Det har du fått förut men nu var det i vinterskrud.
Hej!
Det bästa var nog 1:a Adventshelgen då jag åkte till Vasa.
Anledningen till att jag for var min mosters begravning. Det är ju tråkigt men
93 år gammal och på god väg in i sin demenssjukdom kan en snabb hjärtinfarkt
vara ett värdigt slut på ett strävsamt liv.
Vid minnesstunden fick jag träffa kusiner och kusinbarn och en kusin hade jag inte träffat på 15 år. Efteråt följde jag en kusin och hans fru hem till byn där vi brukar vara på somrarna. Där sov jag över och blev bjuden på en delikat älggryta mm.
Tyvärr var det inte väder som inbjöd till så mycket utevistelse, pga storm och vågrätt snöfall men en liten promenad blev det i alla fall. Då fångade jag ett gammalt fönster i uthuset vid mammas föräldrahem. De andra två fönstren är från båten och från hotellet jag sov på fredag natt. Det har du fått förut men nu var det i vinterskrud.
Kram Lis-Marie
Getinge tur och retur ...
Tid på vårdcentralen vid tiosnåret.
Det blir gott om tid för småprat och jag upptäcker plötsligt att fåtöljerna har små titthål.
En radio spelar lågmäld musik .., en äldre man slår sig ner intill mig och försöker rätta till sin fåtölj - som sitter ihop med min - och då blir det ännu mera prat och skratt.
Allra mest pratas det om stormen Sven och dess biverkningar.
På väg till Getinge såg jag massor med stooora träd som blåst omkull och ett hustak var delvis raserat och bråte låg lite här och där!
Efter diverse provtagningar upptäcker jag dom här raringarna i väntrummet.
Det är min chefs svärmor och svärfar och det ska jag säga er, att mer underbara människor finns inte!
Då blir det ännu mera småprat .., ja, medan jag tar på mig kappan och halsduken.
I femtiotre år har dom varit gifta.
Och på Elvys väst sitter en vacker snöflingebrosch!
Känner ni doften av nybakat bröd ...?
Och deras lussekatter är jättelika, luftiga och övermåttan ljuvliga!
Där finns förstås också pepparkakor och även färdig pepparkaksdeg på rulle.
En sån köper jag hem .., och lite annat gott .., grovt bröd, till exempel.
Nu återstår några timmar i frihet, innan det är dags att ge sig av till affären.
Snön är försvunnen .., småfåglarna ska ha mat och jag ska lägga in ett Det-Bästa-Bidrag från en rar madame i Skellefteå!
Tid på vårdcentralen vid tiosnåret.
Det blir gott om tid för småprat och jag upptäcker plötsligt att fåtöljerna har små titthål.
En radio spelar lågmäld musik .., en äldre man slår sig ner intill mig och försöker rätta till sin fåtölj - som sitter ihop med min - och då blir det ännu mera prat och skratt.
Allra mest pratas det om stormen Sven och dess biverkningar.
På väg till Getinge såg jag massor med stooora träd som blåst omkull och ett hustak var delvis raserat och bråte låg lite här och där!
Efter diverse provtagningar upptäcker jag dom här raringarna i väntrummet.
Det är min chefs svärmor och svärfar och det ska jag säga er, att mer underbara människor finns inte!
Då blir det ännu mera småprat .., ja, medan jag tar på mig kappan och halsduken.
I femtiotre år har dom varit gifta.
Och på Elvys väst sitter en vacker snöflingebrosch!
När man nu ändå har lämnat sina viktuppgifter till den barska damen från sjukhuset, då kan man ju faktiskt slappna av lite .., så jag tar omvägen via Slöinge när det bär av hemåt.
Till Solhaga Bageri.
Känner ni doften av nybakat bröd ...?
Och deras lussekatter är jättelika, luftiga och övermåttan ljuvliga!
Där finns förstås också pepparkakor och även färdig pepparkaksdeg på rulle.
En sån köper jag hem .., och lite annat gott .., grovt bröd, till exempel.
Nu återstår några timmar i frihet, innan det är dags att ge sig av till affären.
Snön är försvunnen .., småfåglarna ska ha mat och jag ska lägga in ett Det-Bästa-Bidrag från en rar madame i Skellefteå!
söndag 8 december 2013
Och så blev det då dragning ...
Snart blir det rena långfilmerna .., sex minuter den här gången, men så var ni ovanligt många som skvalpade omkring i byttan - hela fjorton stycken - varav två var herrar!
Nu hoppas jag att vinnaren av chokladen verkligen får den.
Marmeladen till Monet i Frankrike har ännu inte nåt vinnaren och lär väl inte göra det heller?
Har den alls kommit till dig mossfolk?
Aja baja posten, om ni börjar norpa våra vinster!
Grattis till er tre som vann!
Och en riktigt skön andra advent önskar vi er!
Snart blir det rena långfilmerna .., sex minuter den här gången, men så var ni ovanligt många som skvalpade omkring i byttan - hela fjorton stycken - varav två var herrar!
Nu hoppas jag att vinnaren av chokladen verkligen får den.
Marmeladen till Monet i Frankrike har ännu inte nåt vinnaren och lär väl inte göra det heller?
Har den alls kommit till dig mossfolk?
Aja baja posten, om ni börjar norpa våra vinster!
Grattis till er tre som vann!
Och en riktigt skön andra advent önskar vi er!
Det bästa för Rexxie i Västerås ....
Hej hopp!
Precis som du förutspådde så blir Berwaldhallen och Stemme & Terfel i sista akten av Valkyrian mitt DBIV (och skulle nog gissa på att det blir DBIÅ (Det Bästa I År) också om inget alldeles oerhört inträffar(typ 100 miljoner på Lotto eller något sånt).
Såg dessutom Nina Stemme i Salome på fredag kväll direktutsänt på bio från Stockholmsoperan, så det blir nästan två DBIV den här gången.
Kram //// Anders
Förlåååååt Anders, men jag kan bara inte låta bli att lägga in den här filmen med underbare Bryn Terfel! Jag såg honom på tv för många år sedan och föll pladask!
Vilken charmig krabat .., så många rävar bakom öronen och vilken röst!
(Och det är ju detta jag vill hinna vara med om innan jag sluter ögonen för gott. En gång SKA jag stå där och vifta jag med!)
Här sjunger han lite mera elegant, tillsammans med Kjell-Olof Feldts svägerska Anne-Sofie von Otter.
![]() |
Bryn Terfel från Wales ... |
Hej hopp!
Precis som du förutspådde så blir Berwaldhallen och Stemme & Terfel i sista akten av Valkyrian mitt DBIV (och skulle nog gissa på att det blir DBIÅ (Det Bästa I År) också om inget alldeles oerhört inträffar(typ 100 miljoner på Lotto eller något sånt).
Såg dessutom Nina Stemme i Salome på fredag kväll direktutsänt på bio från Stockholmsoperan, så det blir nästan två DBIV den här gången.
Kram //// Anders
Förlåååååt Anders, men jag kan bara inte låta bli att lägga in den här filmen med underbare Bryn Terfel! Jag såg honom på tv för många år sedan och föll pladask!
Vilken charmig krabat .., så många rävar bakom öronen och vilken röst!
(Och det är ju detta jag vill hinna vara med om innan jag sluter ögonen för gott. En gång SKA jag stå där och vifta jag med!)
Här sjunger han lite mera elegant, tillsammans med Kjell-Olof Feldts svägerska Anne-Sofie von Otter.
Och så var det dags för Efit ....
Ett foto i timmen, alltså.
Aldrig går dagarna så fort som just då!
Andra deltagare hittar du här.
Vid 7-tiden ligger jag i sängen och lyssnar till P1 och Språket.
Intill mig ligger någon annan och sover ljudlöst, så där så jag får väcka honom och kolla så att han verkligen lever. Jodå.
Vid 8-tiden har den ljudlöse stigit upp och tagit harry på promenad.
Själv far jag runt med dammsugaren i sängkammaren och när jag passerar min sida, tittar jag ut genom fönstret och tänker att jag måste fylla på fröautomaterna till alla småfåglarna.
Vid 9-tiden upptäcker jag att linnejackan måste slängas i maskinen.
Kring 10-tiden förbereder jag mig för att göra chokladgodis, alltså måste jag röja lite på arbetsbänken. I fönstret står sånt som betyder mycket för mig; en ängel från äldsta dottern .., Kapten Haddock som har tappat en arm .., en plastgubbe som påminner om sonen som alltid lekte med såna .., där är en tupp från Portugal, inhandlad av AP och ett får som mest liknar ett marsvin - från min syster i Australien - och den finaste julklapp jag fått av henne.
Vid 11.00 ... ägnar jag mig åt chokladgodistillverkning och i soffan Ektorp sitter någon och rättar matteprov, allt medan harry ligger nära-nära husse. Stafett på tv.
Liiiite svårt är det med rättningskoncentrationen.
12.00 piiiiip ... har matteläraren skalat en clementin.
Ett foto i timmen, alltså.
Aldrig går dagarna så fort som just då!
Andra deltagare hittar du här.
Vid 7-tiden ligger jag i sängen och lyssnar till P1 och Språket.
Intill mig ligger någon annan och sover ljudlöst, så där så jag får väcka honom och kolla så att han verkligen lever. Jodå.
Vid 8-tiden har den ljudlöse stigit upp och tagit harry på promenad.
Själv far jag runt med dammsugaren i sängkammaren och när jag passerar min sida, tittar jag ut genom fönstret och tänker att jag måste fylla på fröautomaterna till alla småfåglarna.
Vid 9-tiden upptäcker jag att linnejackan måste slängas i maskinen.
Kring 10-tiden förbereder jag mig för att göra chokladgodis, alltså måste jag röja lite på arbetsbänken. I fönstret står sånt som betyder mycket för mig; en ängel från äldsta dottern .., Kapten Haddock som har tappat en arm .., en plastgubbe som påminner om sonen som alltid lekte med såna .., där är en tupp från Portugal, inhandlad av AP och ett får som mest liknar ett marsvin - från min syster i Australien - och den finaste julklapp jag fått av henne.
Vid 11.00 ... ägnar jag mig åt chokladgodistillverkning och i soffan Ektorp sitter någon och rättar matteprov, allt medan harry ligger nära-nära husse. Stafett på tv.
Liiiite svårt är det med rättningskoncentrationen.
12.00 piiiiip ... har matteläraren skalat en clementin.
Kl.13.00 tittar vi på stafetten och önskar att Norge aldrig hade återlämnats.
Tjugo minuter senare, när Hellner gått i mål, kommer jag ju ihåg Efit.
När jag passerar köksfönstret, är detta vad jag ser.
Regn och rusk!
Vid 14.00 tar jag mig en titt på papperen från Ortopedmottagningen i Halmstad.
Tre sidor är det.
Man kan tro att det är en general som har författat brevet.
Vid 18.00-tiden har jag hunnit med att somna på soffan Ektorp .., laga middag, diska och sedan läsa DN från första till sista sidan. Jag har även hunnit med att upptäcka att jag totalt glömt bort Efit-bilderna! Ajabaja!
Kring 19.00-tiden.
Ja, käre tid vilken inspirerande Efit, den som tittar in här borde få medalj!
Han som har rättat matteprov tar igen sig.
Det gör även harry och sigge nilsson.
Sen går det ett par timmar ....
Vi tittar på Allt för Sverige och hoppas att mannen med basrösten ska vinna, men så blir det inte.
Och trots allt är nog ett släktkalas i Skåne något av det bästa man kan vara med om, så jo, det är helt okej.
Vid 21.00-tiden .., då tar sig husets herre an matteproven igen.
Och det är becksvart ute och snart dags att göra natt.